![CĂLIN RECHEA CĂLIN RECHEA](/_img/autori/calin_rechea.gif)
În ultimele luni a apărut tot mai des în presa internaţională o întrebare, care încă nu şi-a găsit răspunsul: de ce cumpără Belgia un volum impresionant de obligaţiuni guvernamentale americane?
Datele pentru februarie 2014 de la Trezoreria SUA arată că portofoliul deţinut de ţara gazdă a principalelor instituţii europene a ajuns la 341,2 miliarde de dolari (vezi grafic), după o creştere de circa 82% faţă de aceeaşi perioadă a anului trecut.
Faţă de luna precedentă, valoarea totală a obligaţiunilor guvernamentale americane deţinute de creditorii externi a crescut cu 45 de miliarde de dolari, până la 5,88 trilioane, din care 30,9 miliarde a fost "contribuţia" Belgiei, care a urcat pe locul al treilea în clasamentul celor mai mari deţinători de titluri de stat americane, după China şi Japonia.
Portofoliul Rusiei a scăzut cu o rată anuală de 23,5% în februarie 2014, până la 126,2 miliarde de dolari, cel mai redus nivel din ultimii trei ani.
În condiţiile în care PIB-ul Belgiei a fost de 381,4 miliarde de euro în 2013, este neverosimilă creşterea explozivă a achiziţiilor de titluri americane pentru majorarea rezervei valutare. Şi atunci?
Conform unor declaraţii pentru Bloomberg şi Financial Times, achiziţiile nu sunt, de fapt, ale Belgiei, ci reflectă cererea externă, în condiţiile în care Euroclear Bank SA are sediul în această ţară.
Cine este Euroclear? O instituţie financiară specializată în custodia titlurilor financiare şi a compensării tranzacţiilor de pe pieţele internaţionale, cu sucursale şi birouri în principalele centre financiare.
Clienţii săi sunt marile bănci internaţionale, fonduri de investiţii, dar şi bănci centrale.
Datele din raportul anual pentru 2013 arată că Euroclear a fost custode pentru titluri financiare cu o valoare totală de 24,2 trilioane de euro, iar valoarea tranzacţiilor compensate a fost de 572,8 trilioane de euro. După cum se observă, traficul prin acest nod fundamental al tranzacţiilor financiare globale este deosebit de intens, oferind, în plus, şi o doză substanţială de anonimitate.
Speculaţiile de pe piaţă arată că inclusiv Federal Reserve se poate afla în spatele achiziţiilor prin intermediul conturilor din Belgia, ca măsură de atenuare a efectelor temperării oficiale a programului de relaxarea cantitativă.
Euroclear a confirmat, pentru Financial Times, că "volumul titlurilor de stat americane deţinute în custodie a crescut dramatic în ultimele luni", tendinţă reflectată şi de scăderea valorii obligaţiunilor aflate în custodia Federal Reserve. În săptămâna încheiată la 9 aprilie 2014, valoarea obligaţiunilor guvernamentale emise de Statele Unite şi plasate în custodia băncii centrale americane de către investitori oficiali externi era de 2,97 trilioane de dolari, cu circa 50 de miliarde de dolari sub nivelul de la sfârşitul anului trecut.
O transferare a obligaţiunilor americane la un alt custode de către Rusia este de înţeles, în condiţiile în care "dobânzile şi pieţele valutare oferă noi fronturi pentru conflictele geostrategice, în afara câmpurilor de luptă", după cum scrie Mark Gilbert pentru Bloomberg.
Un analist de la TD Securities, citat de Financial Times, apreciază că "evoluţia portofoliului de obligaţiuni americane din Belgia se datorează, mai ales, unei alte entităţi care îşi mută titlurile în această ţară".
Alte opinii citate de presa internaţională arată că dinamica portofoliului belgian de titluri americane poate fi explicată şi prin "noile cerinţe de utilizare a unor obligaţiuni guvernamentale de top drept garanţii pentru tranzacţiile de pe piaţa derivatelor financiare".
Dincolo de toate acestea, Belgia poate deveni viitorul "câmp de luptă" al unui război financiar, nu doar valutar, fără precedent istoric.
Harold James, profesor de istorie şi relaţii internaţionale la Universitatea Princeton, a publicat recent un articol pe site-ul Project Syndicate despre "arsenalul financiar al Vestului". Acolo arată că sancţiunile economice impuse Rusiei riscă să declanşeze o reacţie în lanţ similară cu cea din 2008, când Lehman Brothers a intrat în faliment. Problema actuală are, însă, cu totul alte dimensiuni.
"Expunerea băncilor din Austria, Franţa şi Germania faţă de sistemul financiar al Rusiei arată că o eventuală îngheţare a activelor bancare de către Rusia poate fi catastrofică nu doar pentru pieţele financiare din Europa, ci şi pentru cele globale", scrie profesorul american.
Ambrose Evans-Pritchard, de la cotidianul britanic The Telegraph, scria recent că "Statele Unite au construit o bombă cu neutroni financiară", concluzia sa fiind rezultatul unei conversaţii cu Juan Zarate, fost oficial în administraţia preşedintelui George W. Bush şi autorul cărţii "Războiul Trezoreriei: Dezlănţuirea unei noi ere a conflictelor financiare".
Evans-Pritchard arată că strategia Statelor Unite, pusă la cale în ultimii 12 ani de "o celulă de elită din cadrul Trezoreriei", prevede "controlul hegemonic asupra sistemului bancar global, în condiţiile construirii unei reţele de aliaţi şi a supunerii ezitante a statelor neutre". Scopul este "îngenuncherea oricărei ţări fără un singur foc de armă".
Drumul a fost liber până acum, deoarece Rusia nu era în măsură să se opună, iar China avea propriile sale obiective, care nu s-au ciocnit de cele ale americanilor.
Odată cu apariţia pretextului numit Ucraina, este posibilă o schimbare radicală a situaţiei. Ambrose Evans-Pritchard scrie că "Trezoreria SUA se confruntă cu o pradă formidabilă în cazul Rusiei, cel mai mare producător de energie la nivel global, cu o economie de două trilioane de dolari, oameni de ştiinţă superbi şi un arsenal nuclear redutabil", iar "preşedintele Putin ştie exact ce pot face Statele Unite cu armele lor financiare".
În opinia lui Zarate, "Obama a aşteptat prea mult pentru aplicarea primei lovituri, sperând că Putin nu va rupe cartea regulilor globale". Dar care sunt regulile globale? Cele care implică dominaţia necontestată a hârtiei numită dolar? Şi dacă Vladimir Putin nu este singur în lupta pentru stoparea hegemoniei dolarului american?
Sediul global al băncii Euroclear este în Bruxelles, la mai puţin de 20 de kilometri de Waterloo. Oare pentru cine va fi fatidic acest nume istoric?