![Cornel Codiţă Cornel Codiţă](/_img/autori/cornel_codita.gif)
Societăţile acestei a treia faze a modernităţii occidentale, ca şi cele care gravitează în jurul lor, funcţionează într-un mod care lasă prea puţin loc îndoielii, în privinţa "ieşirii de pe şină". Sunt motive bune să credem că diagnosticul hamletian al unor timpuri ieşite din ţîţîni ("The time is out of joint!") este împărtăşit astăzi de mult mai mulţi oameni, decît în vremea lui Shakespeare! Unde şi de ce s-a produs deraierea? Care sunt şansele şi remediile necesare pentru a putea repune lucrurile pe altă cale decît aceasta, care duce în fundătura autodistrugerii? Întrebări comune, atît pentru omul redus la orizontul zilei de mîine, cît şi pentru profesioniştii uneltelor gîndirii sistematice, capabili să susţină, la nivel conceptual, un discurs coerent şi critic, să pună diagnosticul disfuncţiilor sociale şi să ofere măcar o "indicaţie terapeutică". Profesorul Michael Sandel este unul dintre aceştia. El a "inventat" conceptul "societăţii de piaţă", cu o bogată valoare de diagnostic. De la societăţi bazate pe "economia de piaţă", modernitatea sfîrşitului de secol XX a plonjat într-un univers social dizolvant, bazat pe universalizarea principiului potrivit căruia totul şi orice/oricine are un preţ; de piaţă! Sau, altfel spus, piaţa este aceea care trebuie să pună un preţ, pe orice! Dintr-o dată şi fără temei, mecanismele de piaţă, care fac posibilă alocarea eficientă a resurselor într-un sistem economic anume articulat pentru a asigura performanţa economică, au fost investite cu puterea şi autoritatea de a opera în oricare alte domenii, pe baza presupunerii, de nimic îndreptăţite, că vor produce aceleaşi rezultate benefice: de la administaţie, stat şi viaţă publică, pînă la familie, prietenie, credinţă şi morală. Cum şi de ce a fost urmată această cale, nu este cazul să povestesc aici. O face autorul mult mai bine în paginile cărţii sale: "What Money Can't Buy: The Moral Limits of Markets" (Ceea ce banii nu pot cumpăra: despre limitele morale ale pieţei). De interes public general este tabloul consecinţelor care rezultă din acest model, adoptat cu uşurinţă şi uşurătate, fără prea mari dezbateri, nici politice, nici teoretico-ştiinţifice, nici filosofico-morale. Societatea românească a plonjat în acest univers distorsionat, pe jumătate din ignoranţă, pe jumătate împinsă de constrîngerile exercitate de "prestigiul" modelului, de manevrele jocului politic de influenţă exercitat asupra României, fie direct, fie prin mecanismele de negociere a noului său loc în context european şi euro-atlantic. Ceea ce pentru alţii a fost o opţiune, pentru noi a fost, în cele mai multe cazuri, "singura opţiune". Nu marchez acest lucru pentru a scuza pe cineva dintre cei care au fost şi sunt responsabili pentru deciziile politice care au croit actualul parcurs al României, catastrofal sub raportul gestiunii resurselor sociale. Este important, mai ales, pentru a face limpede cît de nocivă este mentalitatea cultivată cu sîrg de mediul nostru politic, potrivit căreia tot ceea ce am avea de făcut este să adoptăm soluţiile croite de alţii, pentru ei, ori pentru noi, în mod special. Politica falimentară a "economiei de gîndire şi de efort", atît de mult preţuită şi de favorizată la noi! Cazul societăţii româneşte este încă şi mai special tocmai datorită faptului că ea nu a putut implementa pînă la capăt şi utiliza eficient mecanismele de piaţă, nici măcar în domeniul economic! Spaţiul economic al României este profund fracturat de diferite structuri, instituţii şi legi care favorizează un singur model: cel al monopolului. De la monopolul pe informaţie şi oportunităţi, la cel al poziţiei de piaţă şi de la monopolul cuplării la "finanţarea de stat", la monopolul producţiei, transportului şi furnizării celor mai diferite produse comerciale. Şi ca să nu căutaţi prea departe exemplele, e suficient să-şi reamintească cineva coincidenţa tulburătoare a listei de cerinţe adresate ori impuse "partenerilor" de către "marii investitori" sau "investitorii strategici", cum fără nici un motiv li s-a spus. Toţi, ca unul, au cerut acelaşi lucruri: garanţii pentru poziţia de monopol, asigurată fie prin scutiri preferenţiale de impozite şi alte obligaţii, fie prin poziţia în piaţă (vin eu, dar guvernul vostru are grijă să nu mai vină nimeni pe felia mea!). De la resurse naturale, la mari producători de oţel, automobile sau electricitate şi de la produse bancare, la contractele de construcţie autostrăzi, totul s-a desfăşurat după aceeaşi reţetă! Activităţile economice derulate pe meleagurile României de astăzi sunt departe de a fi creat un spaţiu economic funcţional, capabil să asigure folosirea eficientă a resurselor locale, ori să asigure acumulări care să susţină dezvoltarea viitoare a societăţii. Ele asigură doar o marjă generoasă de profit, pentru operatorii privilegiaţi ai acestui spaţiu economic şi ceva salarii pentru angajaţii respectivelor firme. În ciuda gravelor şi structuralelor disfuncţionalităţi pe care este clădit spaţiul economic, politica a impus, fără nici un fel de bariere, ori de evaluări, "soluţiile de piaţă" în domenii publice, precum sănătatea, învăţămîntul şi chiar siguranţa/securitatea publică. În ce stare se află domeniile respective o ştie fiecare dintre noi, pe propria piele, ba chiar, pe propria viaţă!
Rezultatul cumulat al efectelor generate de dubla malformare a societăţii noastre, spaţiul economic şi cel public este că nu ne-am ales nici cu "economie de piaţă", nici măcar cu "societate de piaţă", ci cu una "ca la piaţă.
1. Napoleon si boierii rusi
(mesaj trimis de xxx file în data de 24.05.2013, 08:06)
Sa-ti spun un banc autorule :
Zice-se ca pe vremea cand Napoleon a ocupat Moscova i-a chemat la el pe boierii rusi si le-a spus : aduceti-mi tot aurul pe care-l aveti ascuns, altfel va tai capetele !
Boierii s-au speriat si i-au predat aurul lui Napoleon.
Dupa un timp, in lipsa de bani, Napoleon ii cheama din nou pe boieri si le spune:stiu ca ati mai dosit ceva aur, daca nu mi-l aduceti va tai capetele. Din nou boierii rusi s-au speriat si i-au adus aurul lui Napoleon. A treia oara...
2. Monopolull pe obraznicie este imparat
(mesaj trimis de Theodor Marcean în data de 24.05.2013, 09:27)
Asa cum tiganii au monopolizat pietele de legume,impostorii au monopolizat politica din partidele politice,iar speculantii cluburile de fotbal.
Societatea de piata nu a gasit,inca ,antidotul pentru aceste abuzuri care afecteaza pe toata lumea.
Politica bunului simt pierde ,regulat,in aceasta societate care nu are alt sens de dezvoltare decat imbogatirea impostorilor,cu orice mijloace.
3. Ocupatie la maxim
(mesaj trimis de Oarecare în data de 24.05.2013, 09:46)
Pentru ca tot veni vorba de rusi, hai sa o spunem pe sleau: Starea de ocupatie ruseasca, in special pana la plecarea trupelor sovietice din tara, era un secret a la Polichinelle. Acum, ne regasim tot intr-o stare de ocupatie, mult mai perfida, care a afectat iremediabil mentalitatile noastre, modul de gandire si de viata etc. Din "comunism" am iesit buimaci, iar acum dupa 20 de ani de "democratie", s-ar parea ca mancurtizarea este totala.
In alt plan, as zice ca din "tara formelor fara...
4. Piata
(mesaj trimis de Donny în data de 24.05.2013, 15:25)
1. "Ascultam de legile Naturii , chiar si atunci cand le rezistam, actionam cu ele chiar atunci cand vrem sa actionam impotriva lor."(Goethe)
2. Piata este un element central al Naturii umane !
4.1. capitalism=economie de piata (răspuns la opinia nr. 4)
(mesaj trimis de Salomeea în data de 26.05.2013, 09:24)
Sismondi, apologeţii romantici ai Evului Mediu, autorii socialişti, Şcoala Istorică prusacă şi instituţionaliştii americani susţineau despre capitalism că este un sistem de exploatare nedrept, care sacrifică interesele vitale ale majorităţii populaţiei în beneficiul exclusiv al unui mic grup de profitori. Nici o persoană decentă nu poate susţine acest sistem “dement”. Economiştii care susţin despre capitalism că este benefic nu doar pentru un grup restrâns ci pentru toată lumea,...
4.2. continuare (răspuns la opinia nr. 4.1)
(mesaj trimis de Salomeea în data de 26.05.2013, 09:28)
Conceptul de capitalism este un concept economic imutabil; în măsura în care înseamnă ceva el înseamnă economie de piaţă. Cei ce se consimt la utilizarea unei terminologii diferite se lipsesc de instrumentul semantic care permite analiza corespunzătoare a problemelor istoriei contemporane şi ale politicilor economice. Această nomenclatură eronată devine inteligibilă numai în măsura în care înţelegem că pseudo-economiştii şi politicienii care o întrebuinţează urmăresc să-i împiedice pe oameni...