![Cornel Codiţă Cornel Codiţă](/_img/autori/cornel_codita.gif)
Istoria modernă plasează foarte precis fenomenul cuprins în sintagma naţional-socialism: Hitler şi puterea celui de Al Treilea Reich. Coexistenţa, alăturarea şi, uneori, conjuncţia dintre ideologia "socialistă" şi cea "naţionalistă" este însă departe de a avea o singură valenţă şi imposibil de restrîns atît de drastic. Ca dovadă, evoluţiile politice şi schimbările importante de pe tabloul ideologic al lumii post-moderne, a celei născute după surparea structurii de putere bipolare, post război rece.
Organizarea lumii la sfîrşitul celui de al doilea război mondial are o coloratură predominant multilateralistă, menită explicit să blocheze resurecţia "naţionalismelor" considerate, vezi cazul interbelic al Germaniei, responsabile pentru alimentarea conflictelor internaţionale, pentru declanşarea crizelor şi ulterior a marilor conflagraţii, precum cel de al doilea război mondial. Un fel de precursor ideologic a ceea ce, începînd încă de la jumătatea anilor 70 ai secolului XX, avea să devină dominanta "mondialistă" sau "globalistă" a politicii. Organizaţia Naţiunilor Unite, organizarea embrionar-unională a Europei şi dezvoltarea ei ulterioară de tip "comunitar", pînă la Uniune Europeană, constituirea marilor blocuri regionale în Asia şi America de Sud, sunt tot atîtea demersuri care materializează această constantă a gîndirii politice postbelice. Atît de o parte, cît şi de cealaltă a cortinei de fier. Cu mijloace şi rezultate diferite, economic şi politic, dar şi cu asemănări importante. Este semnificativ să remarcăm faptul că primul val al resurgenţei naţionalismelor apare încă în vremurile bipolarităţii. "Soluţia naţională" apare, atît în Est cît şi în Vest, ca încercare a statelor din periferia şi semi-periferia celor două blocuri de a forţa redistribuirea raporturilor decizionale, economice şi chiar politice, între centrul super-dominant şi restul membrilor din grup. Pînă la jumătatea anilor 80 ai secolului trecut, retorsiunea "centrului" împotriva acestor încercări de reechilibrare a balanţei de putere a fost, de regulă, rapidă, masivă şi neîndurătoare, concretizată politic, economic, militar şi paramilitar, deopotrivă.
Ruperea zăgazurilor, odată cu căderea cortinei de fier, într-o eră în care globalizarea comunicaţiilor şi a comunicării mediatice devenise deja o realitate, iar globalizarea economiei teritoriul privilegiat al unor noi şi importante surse de bogăţie, individuală şi colectivă, părea să anunţe victoria masivă, fără nici un fel de opoziţie, a politicilor şi a ideologiilor "globaliste". Nu întîmplător, la începutul anilor 90 vedem o bruscă şi eferverscentă încercare de redefinire şi revitalizare a rolului ONU, un impuls politic masiv pentru lărgirea rapidă a UE şi a NATO, pentru constituirea unor blocuri economico-politice regionale încă şi mai puternic integrate în zonele Asiei şi Americii Latine, pentru codificarea, prin tratate, a relaţiilor dintre aceste blocuri şi Europa, respectiv Statele Unite. Marea surpriză a fost nu resurgenţa "naţionalismelor localist-minimaliste" de tipul celor din spaţiul fostei Iugoslavii, ci reinventarea naţionalismului ca politică şi ideologie dominantă în importante centre de putere ale lumii: Rusia, China, Statele Unite, Marea Britanie, Franţa, Italia, Spania, India, Brazilia, Argentina şi cu voia dumneavoastră, nu chiar ultima pe listă, Germania. Chiar dacă multilateralismul nu a fost cu totul aruncat peste bord, principiul "America first" adus de Trump de la slogan electoral la rang de politică de stat a fost îmbrăţişat de elitele politice din mai toate capitalele importante ale lumii post-moderne, mult înainte de fenomenul politic Trump. Şi nu numai de către elite, aşa cum a arătat, în cele din urmă, victoria la urne, în doi timpi, a "brexitiştilor", aşa cum arată dezvoltarea bazei electorale de putere a regimului putinian în Rusia, aşa cum arată sprijinul politic solid de jos în sus, de care se bucură regimul de la Beijing, sau victoriile electorale ale unor curente naţionaliste mascate în soluţii "prezidenţialiste" aflate în concurenţă acerbă cu soluţiile naţionaliste clasice, cum este cazul Frontului Naţional în Franţa sau progresul electoral semnificativ al formaţiunilor aşa zis "populiste" în fapt naţionalist-localiste, din Spania, Italia şi Germania.
Cea de a doua valenţă neaşteptată a tabloului ideologic şi politic în lumea post-modernă este resurecţia, poate mai puţin spectaculoasă, dar nu mai puţin semnificativă, a "socialismelor" reinventate în cea mai mare măsură în afara spaţiului clasic al ideologiilor marxiste şi leniniste cultivate în URSS, China şi statele satelitare pînă la căderea cortinei de fier. Nişte "socialisme" ad hoc, hrănite mai ales pe solul unui amalgam de idei şi fantasme "anti-sistem", "anti-establishment" şi "anti-capitaliste". Vă vine să credeţi sau nu, reinventatul candidat democrat pentru Casa Albă, Bernie Sanders, este considerat nu doar de către dreapta americană, un "socialist". Liderul laburiştilor britanici, Jeremy Corbyn, în Marea Britanie, este un alt reprezentat al acestui tip nou de "socialisme" post-moderne. Partidul reunificării irlandeze Sins Fein, ajuns din poziţia de nişă în aceea de cîştigător al alegerilor (în fapt a venit pe locul doi) se felicită pentru ideile socialiste care i-au adus sprijinul electoral, dincolo de tema istorică a reunificării. Partidul Naţionalist Scoţian, care deţine monopolul absolut al puterii la Edinburgh, aparţine, dincolo de ideologia naţionalistă, aceluiaşi curent larg al "socialismelor" postmodernităţii.
Altfel foarte diverse, atît ca orientare dominantă politic, cît şi ca programe concrete, noile "socialisme" sunt o realitate, ascunsă pudic, sub cuvertura sintagmei populism, de media care se închină la falşii idoli ai corectitudinii politice. Studiul fenomenului şi al implicaţiilor manifestării sale largi în spaţiile politice ale democraţiilor post-moderne, atît de slăbite şi tot mai puţin încrezătoare în forţele proprii, ar trebui să fie o preocupare sistematică, nu doar pentru teoria politică, ci şi pentru practicienii ei. Pericolele, iluziile şi deraierile masive care stau ascunse în faldurile acestui nou tip de cortină ideologică sunt în cea mai mare parte necunoscute, mult prea aproximativ evaluate şi deloc discutate cu milioanele de oameni care sunt trimişi să pună un vot în urnă ştiind din ce în ce mai puţin pentru cine o fac şi cu ce consecinţe s-ar putea alege din gestul lor atît de firesc şi bine intenţionat.
1. fără titlu
(mesaj trimis de anonim în data de 12.02.2020, 10:46)
Incadrarea vietii politice in diverse curente imi pare in prezent intrata in desuetitudine. Obiectiv, influenta pe care o are razboiul economic (vezi John Perkins "Confesiunile unui asasin economic"), faptul ca personalitatea liderului, ca este Putin, ca este Trump, mai degraba foloseste orice doctrina pentru a se exprima si a-si da o legitimitate, face din doctrina politica doar un vehicul pe care il folosesti cat este necesar, apoi uiti de el.
De asemenea, vehiculul poate fi...
1.1. Nu ai inteles nimic! (răspuns la opinia nr. 1)
(mesaj trimis de anonim în data de 12.02.2020, 12:37)
Numai tu gasesti sprijin de jos in sus pentru guvernul chinez... in constructia argumentativa a editorialului. Valorile scoase in evidenta de ideologii ascund interese diferite, de putere economica, politica... La cursuri, domnul profesor chiar ne devoala exact ce sustii tu ca in China doctrina este folosita pentru a atinge un scop, controlul. Vorbesti fara sa cunosti ce gandeste autorul si mai grav tragi concluzii aberante, folosind comparatii deplasate, nici pe departe sugestive. Mai...
1.2. fără titlu (răspuns la opinia nr. 1.1)
(mesaj trimis de anonim în data de 12.02.2020, 15:10)
Inainte de a te inflama, cred ca ar trebui sa mai citesti paragraful cu pricina din editorial, precum si comentariul.
1.3. argumenteaza, te rog! (răspuns la opinia nr. 1.2)
(mesaj trimis de anonim în data de 12.02.2020, 21:43)
Folosesti tehnica de control al mintii,,,e rasuflata metoda!Nu m-ai convins deloc. Trebuie sa aduci argumente, fara sa incerci sa epatezi..
1.4. fără titlu (răspuns la opinia nr. 1.3)
(mesaj trimis de anonim în data de 12.02.2020, 22:35)
In principiu, un text trebuie sa fie posibil sa fie inteles fara a trebui "sa cunosti ce gandeste autorul". Este chiar rolul textului de a fi o exprimare a gandurilor autorului clara, eventual cu mesaj, pentru tot cititorul. Mai ales intr-un editorial. Daca te referi la un regim totalitar, precum al Chinei si il califici cu "sustinere de jos in sus" in clipa cand ai revoltele din Hong Kong, tancurile din Tien An Men, unanimitatea din Congresul RPU, Noua carticica a lui Mao (editie...
1.5. merci (răspuns la opinia nr. 1.4)
(mesaj trimis de anonim în data de 13.02.2020, 08:51)
Am studiat relatii internationale si studii europene si la Paris, Bruxelles, Elvetia, Venetia, Berlin, Glasgow, Praga, insa nu am gasit pe cineva mai erudit si talentat decat dansul...vorba ta,...jos palaria!
1.6. salt calitativ (răspuns la opinia nr. 1.4)
(mesaj trimis de anonim în data de 13.02.2020, 10:52)
De la dictatuura nationala la una internationala! Subiect de reflectie...
1.7. fără titlu (răspuns la opinia nr. 1.4)
(mesaj trimis de anonim în data de 13.02.2020, 15:30)
Ca sa intelegi ce scrie domnul Codita ar trebui sa aveti lecturi si studii comune.Nu esti singurul Forest.
1.8. fără titlu (răspuns la opinia nr. 1.7)
(mesaj trimis de anonim în data de 13.02.2020, 15:52)
In mod clar statistica privitoare la procentul ingrijorator de analfabeti functionali pe care ii da invatamantul romanesc are o baza reala.
2. Noul Compact Ecologic
(mesaj trimis de anonim în data de 12.02.2020, 13:12)
Populismul nu poate fi confundat cu socialismul ascuns in pliurile sale. De ce?Populismul are tinta suveranitatea populara. Socialismul deriva din triada libertare, egalitate si fraternitate ( solidaritate).Lumea a fost impartita in imperiul egalitatii si in cel al libertatii. Ambele modele, exeperimentate ale laboratoului lumii au dat gres. Speranta este la UE sa creeze solidaritate prin multilateralism dar mai ales prin guvernanta, folosind Pactul Ecologic European si instrumentele...
3. e nevoie de socialism!
(mesaj trimis de anonim în data de 13.02.2020, 01:56)
Nu impozitam bancile mama, privatizam tot, inclusiv platforma Magurele, tot ce mai are statul in lume nu e mai mult de 4 la suta din avutie.Tara e condusa dinafara prin magistrati si ofiteti de informatii incompetenti.
3.1. prosperitatea nu e pt catei (răspuns la opinia nr. 3)
(mesaj trimis de anonim în data de 13.02.2020, 01:58)
Crestere economica dar austeritate!
3.2. dupa 30 de ani de distrugere (răspuns la opinia nr. 3.1)
(mesaj trimis de anonim în data de 13.02.2020, 02:02)
Dupa actiune vine si reactiune ..sa speram ca cei care mai stiu carte se vor trezi.
O buna parte a elitei face joc strain, e la moda!
3.3. depopulare prin virus (răspuns la opinia nr. 3.2)
(mesaj trimis de anonim în data de 13.02.2020, 02:11)
Manatii lumii asta isi doresc...calul galben al Apocalipsei.
3.4. fără titlu (răspuns la opinia nr. 3.3)
(mesaj trimis de anonim în data de 13.02.2020, 08:42)
papusarii lumii, cei care ne conduc din umbra.