![Dan Nicolaie Dan Nicolaie](/_img/autori/dan_nicolaie.gif)
Multe ne plăceau la final de an, dar ca mersul cu uratul nu era nimic. Pluguşorul era temelia uratului, mai ales când erai mai mititel. Cei mici urau, adulţii urau, toată lumea ura ceva/pe cineva în acele vremuri, iar tradiţia a rămas. După ce mai creşteai, puteai să încerci "buhaiul" şi "capra". Nu duc mai departe comparaţia cu adulţii.
Nu e momentul. Nici locul.
În zona noastră cu pluguşorul se mergea în ajunul Anului Nou, de pe la prânz până spre lăsarea serii. În anul acela făceam echipă cu un văr mai mare, cântam amândoi, bicele se trosneau în duet, mergea treaba. Trebuie să recunosc că partea materială era destul de importantă, aşa că nu ratam nicio casă, chiar dacă pe o hartă invizibilă aveam marcate zonele: zgârciţi, neamuri proaste, generoşi, câine rău, săraci lipiţi, dar încă eram la vârsta la care credeam că binele învinge.
Era 1980 şi ceva.
După ce am colindat tot satul, ne-am oprit la restaurant şi am servit două sucuri cu ochii fixaţi în halbele de bere de pe masa vecină. Era maxim în materie de tentaţie. Am ajuns acasă şi am făcut monetarul. Câştigasem bine, 350 de lei, câte 175 de fiecare. Nu mai contează că 150 ne dăduse tata, care spera că în acest fel ne oprim din bântuit satul în lung şi-n lat. Am prins curaj şi am decis că trebuie să mergem şi cu "buhaiul", aveam instrumentul (BUHÁI - Instrument muzical popular format dintr-o putinică cu fundul de piele, prin care trece un smoc de păr de cal care se trage cu degetele umezite, producând astfel un sunet asemănător cu mugetul unui taur), eu nu prea aveam voie, că era mai periculos, acţiunea se petrecea de la lăsarea serii până spre miezul nopţii. Aveam şi un exemplu negativ legat de "buhai", cu fratele mai mare, alergat de nişte câini cu acordeonul în spate prin satul vecin. Dar ce conta, dacă mai adunam 100 de lei îmi luam ceas "electronic", dacă adunam 200, cumpăram unul cu 7 melodii şi alarmă. Deja îl vedeam la mână. După lungi rugăminţi, pe alocuri penibile, am plecat, mai mult am fugit, cu vărul să ne îmbogăţim. Am decis să atacăm din satul vecin, echipă de doi, mult sub ceea ce trebuia pentru un act artistic complet, dar de, câştigul se împărţea la mai puţini. La prima casă, un glumeţ cu experienţă ne-a rugat să îl lăsăm să încerce şi el buhaiul nostru. Am căzut în capcană, aveam să aflăm că o mână bine unsă cu untură de porc, care trage de părul de cal îţi lasă buhaiul mut pentru lungă vreme. A tras, a râs şi ne-a dat 3 lei. La a doua casă ne mai bazam doar pe glas, când tocmai terminam prima strofă ("la moară la făgădău/Mă întâlnii cu socru' meu/Socru' meu aşa zicea/Ia băiete fata mea") doi câini uriaşi ne-au luat în primire. Vărul mai rapid a dispărut repede din peisaj, dar a blocat poarta când a trântit-o. Eu m-am luptat puţin cu gardul, unul din fier. Lupta a fost scurtă, singura victimă, pantalonii de pe mine. Cu turul sfâşiat am intrat la a treia casă. Gazda a ieşit repede când mi-a auzit răgetele. "Ce faci mă, tu cu cine eşti în echipă?", privind în jurul meu am constatat că sunt într-o echipă de ... unu. M-am retras discret, nu mai era cazul să aştept recompense. Trebuia să-mi găsesc vărul şi am început să caut, 30 de minute mi-am căutat o gheată pierdută într-un şanţ. Tot atât am stat pitit pe după un stâlp, de frica unora din satul vecin, cu unul dintre ei avusesem recent nişte confruntări pugilistice. Cheful de buhai începuse să-mi treacă. Miezul nopţii se apropia cu paşi repezi şi m-am felicitat singur pentru că în ultimul an nu mă bătusem cu prea mulţi, altfel riscam să fac Revelionul pitit pe după stâlp.
Trebuia să plec spre casă, dar era o problemă. Îmi era frică să merg singur pe lângă uliţa cimitirului. Mă minţeam singur, susţineam că mă tem de câini, de fapt teama era mai adânc îngropată, undeva la 2 metri sub nivelul solului. Salvarea a venit de la o ceată de urători, mult mai mari, de la mine din sat. Cu pantalonii rupţi, cu ghetele pline de noroi şi cu un câştig net de fix 3 lei, care trebuia împărţit la doi, am decis să merg acasă la vărul meu (avea casa gard în gard cu a mea) să văd dacă a ajuns şi să-mi refac puţin echipamentul. L-am găsit bine ghiftuit, cu ochii pe televizor, să nu scape glumele. După a doua casă el se retrăsese direct la domiciliu. Cum moneda de 3 lei nu putea fi împărţită pe loc, a decis că o să o păstreze el, ceea ce s-a şi întâmplat.
M-am uitat la mâna stângă şi am văzut cum nu se vede ceasul. Mi-am promis că nu mai merg niciodată cu buhaiul şi m-am ţinut de cuvânt. Mi-am dat seama că nu e bine să încurci obiceiurile cu afacerile.
1. fără titlu
(mesaj trimis de anonim în data de 29.12.2020, 07:37)
Foarte frumos!
1.1. Comentariu eliminat conform regulamentului (răspuns la opinia nr. 1)
(mesaj trimis de Redacţia în data de 29.12.2020, 09:10)
...
2. fără titlu
(mesaj trimis de anonim în data de 29.12.2020, 08:15)
Prima postare a fost magică! Aceasta e bună sau foarte bună dar umbreste putin din prima !
A venit la prea scurt timp?...
Oricum sunteți foarte talentat!
3. fără titlu
(mesaj trimis de Vali în data de 29.12.2020, 08:34)
excelent si savuros articol! :)
4. fără titlu
(mesaj trimis de anonim în data de 29.12.2020, 09:12)
Absolut minunat! Din nou m-am întors în timp...Fiecare detaliu este așternut "pe hârtie" cu nostalgia copilăriei și o memorie impresionanta! Am apreciat și explicația pentru buhai, foarte necesara mai ales pentru situația în care textul pica în mâna unui copil/tânăr din ziua de azi...
Mânați, măi!
5. Comentariu eliminat conform regulamentului
(mesaj trimis de Redacţia în data de 29.12.2020, 11:02)
...
5.1. fără titlu (răspuns la opinia nr. 5)
(mesaj trimis de anonim în data de 29.12.2020, 12:27)
Ce simplu si ce natural e sa faci oamenii un pic mai buni ....Dar iti trebuie talent autentic ,nu militantism demagogic . Multumesc tinere !
6. fără titlu
(mesaj trimis de anonim în data de 29.12.2020, 15:00)
1 În ce sat era restaurantul?
2 Pe cine ați servit cu două sucuri?
6.1. fără titlu (răspuns la opinia nr. 6)
(mesaj trimis de anonim în data de 29.12.2020, 15:47)
Știu, nu sunt eu autorul, dar dacă îmi permiteți, poate va pot ajuta sa nu mai aveți astfel de neliniști de sarbatori:
1. Din câte amintesc, în anii 80, in multe dintre localitățile din mediul rural erau grădini de vara, lipite de cooperativele din satele respective... La noi în sat li se spunea carciumi, autorul a folosit o expresie mai elevata, în dicționarul de sinonime le da ca... sinonime... carciuma, gradina, restaurant...
2. Dexonline: a servi -... "A lua dintr-o mîncare sau o băutură oferită; a mînca, a bea"...
Sperând ca v-am lămurit cât de cât "nelămuririle", va urez din suflet sa va bucurati de text!
La multi ani!
7. fără titlu
(mesaj trimis de anonim în data de 29.12.2020, 20:03)
Superba expunere a tineretii vremurilor ceausiste. Doar o amintire va ramine si aprecierea mea ce o adresez acum celui ce a scris articolul pentru ca si eu am trait asa ceva atunci....
La multi ani oriunde ai fi, romane !
8. "Ce bine-mi pare că ai luat ȚEAPĂ
(mesaj trimis de fără ceas cu giroscop#Veo în data de 30.12.2020, 11:14)
Din.. Amintirile cu moș GERILĂ, colindele, plugușorul și sorcova, autorul are multe de "vândut" aici la Bursa, dar le vrem în starea de atunci, naturală,a la Ion Creangă. Necosmetizate, ne.sulemenite ,,politically correct" sau cu omisiuni... (iată două din acest articol) :
1_ Gospodarul din satul vecin, nu era zgârcit sau sărac lipit pământului...era, însă, primul înscris --membru de partid PCR -- din sat și era urât de toți, însă ura și el colindele creștine și pe Moș Crăciun cel creștin ( Partidul îl respecta pe moș Gerilă ATEUL). Își lăsa câinii slobozi și poarta deschisă intenționat... Ce ați căutat voi acolo, la el?!
2_ Celălalt, primul sătean, mai tânăr care le-a uns buhaiul (cu seu de gâscă, nu de porc!), era activist de partid pe 3 sate. Șiretlicul îl știa de la un Tov. (care a ajuns MARE de tot după dec. '89) fost secretar cu propaganda la TIMIȘ și Prim-secretar de județ IAȘI.
Despre pantalonii, sfâșiați în fund de câini, nimic-nimic?! Îi mai ții?! Hai că nu aveai pe atunci... niște blugi scumpi.
și... LA MULȚI ( altfel de ) ANI !
Ani ALTFEL "ca afară" și aici în țară !