![Cornel Codiţă Cornel Codiţă](/_img/autori/cornel_codita.gif)
Locul acţiunii: Grecia zilelor noastre. Întrebarea cheie: cine stabileşte dacă poporul are sau nu dreptate, în alegerile sale?
Dacă este vorba despre Grecia, atunci despre toate celelalte democraţii ale Europei este vorba, iar într-o lume globalizată... despre oricine se revendică de la rădăcina acestui sistem de organizare a vieţii politice şi publice pe care Churchill l-a catalogat drept cel mai prost sistem de guvernare, cu excepţia tuturor celorlalte încercate pînă la el!
Asemenea multor ţări ale lumii post-moderne, Grecia a învăţat să trăiască, nu neapărat în lux, dar ceva mai bine decît altădată, din datorii. Datorii acumulate, decenii la rînd, la nivelul instituţiilor publice, începînd cu Guvernul, la nivelul afacerilor, la nivelul familiei şi al fiecăruia dintre cetăţenii acestei ţări. Spre deosebire de alte state şi societăţi periferice, Grecia se bucură de cîteva importante avantaje: influente nuclee economico-politice, ale diasporei, în Europa şi peste Atlantic; integrarea în spaţiul economico-birocratic al Uniunii Europene, încă din fazele primare ale dezvoltării acestuia (1981), acordarea unui "wild card" pentru participarea la zona euro (2001). Soarele relativei bunăstări a strălucit pe cerul elen, cu variaţii locale, atîta vreme cît economia euro-atlantică a rămas relativ netulburată de mari crize. Cînd ele s-au rostogolit, însă, pentru periferie au luat forma de tzunami. Nu de bolovanii mari s-au spart valurile, ci de cei mici, cum este şi Grecia. Nu Statele Unite, Marea Britanie sau Franţa, (nici măcar Spania), s-au trezit cu creditorii la uşă şi ameninţarea dublului faliment public-privat, ci Grecia! Consecinţa?
Supusă unor ample şi severe programe de austeritate care au sărăcit, de la relativ la absolut, pe toţi cetăţenii acestei "ciudate ţări", fără să schimbe radical tabloul datoriilor publice sau private, ci numai caracteristici, (e adevărat, importante), ale dinamicii sale, societatea elenă a devenit, din nou, loc de bătălie şi de înfruntare, academică şi politică, inclusiv cu accente dure. Disputa "academică" s-a structurat în jurul formulei "remediului ideal" pentru boala cronică, intrată în fază terminală, a datoriilor. Răspunsul marilor creditori instituţionali şi privaţi, reprezentaţi de troica UE, ECB, FMI a fost: austeritate şi restructurarea drastică a cheltuielilor publice. Consecinţa, mai mult decît vizibilă (şi inevitabilă, spun majoritatea economiştilor cu greutate): recesiunea prelungită. Iar recesiunea prelungită se traduce în realităţi sociale dramatice: 20.000 de cetăţeni reduşi la statutul de oameni ai stăzii, într-un singur an, 500.000 de locuri de muncă pierdute, tot într-un an, la o populaţie activă de circa 5 milioane, 400.000 de locuitori ai Atenei reduşi la mila supei publice pentru supravieţuirea de la o zi la alta, salariile reduse la nivelul lui 1990, iar puterea de cumpărare întoarsă în timp la vremurile lui 1986!! Nu unul, ci mulţi dintre experţii internaţionali însărcinaţi cu supravegherea implementării programelor de austeritate din Grecia au tras repetate semnale de alarmă cu privire la depăşirea limitei de suportabilitate socială a acestor măsuri.
Ultima verigă a lanţului, consecinţele politice! Într-un areal dominat de bipolarismul "dreapta conservatoare" - "stînga socialisto-europenistă" au crescut ca din pămînt formaţiunile de extremă. Iar acum, forţa lor electorală a atins şi a depăşit pragul majorităţii. Sunt chemate la guvernare! Deocamdată, stînga! Mandatul ei, unic: scoaterea ţării din cîmpul pîrjolit al soluţiilor austerităţii! Are sau nu dreptate "poporul", în alegerea sa?
În Statele Unite, lectura evenimentelor se face într-o cheie specială: cei mai mulţi dintre "emiţătorii de idei" pentru problemele uriaşei crize economice pe care sistemul internaţional o traversează s-au opus "soluţiei germane", bazate pe "austeritate". Rezultatele economice, sociale şi politice ale programelor de austeritate aplicate Greciei sunt considerate cea mai bună dovadă a "miopiei germane" şi a eşecului la care ea condamnă nu doar Grecia, ci întregul spaţiu european, adică o parte însemnată a economiei mondiale. În Europa, la Bruxelles mai ales, lectura politică a rezultatelor electorale elene este mai degrabă una a negării. Grecii nu au decît să aleagă pe cine doresc, dar orice guvern al Atenei va avea de negociat aceeaşi realitate: în lipsa sprijinului economico-financiar extern, nici măcar supravieţuirea nu este posibilă. Iar ajutorul nu vine în termenii stabiliţi de dorinţele, fie ele cît de îndreptăţite, ale cetăţenilor eleni şi nici în cei formulaţi, eventual, de reprezentaţii lor guvernamentali, ci doar în condiţiile stabilite de creditori, cele incluse în pachetele de austeritate!!!
Cine greşeşte, aşadar? Poporul elen, cel ce a ales să dea un mandat politic care merge împotriva "realităţilor" economice, sau cei care dictează "regulile jocului", cei care în schimbul banilor datoraţi se simt îndreptăţiţi să impună orice soluţie care le întoarce capitalul, cu dobînzile aferente, indiferent de ceea ce se întîmplă şi de ce suferă cei care trebuie să plătească?
Dilema aceasta, ca mai toate dilemele spaţiului politic, nu este altceva decît un mod inadecvat, eronat, impropriu, de a formula problema de rezolvat! A alege între a fi spînzurat cu "funie scurtă" sau "funie lungă" nu este în fapt o alegere! În realitate, în Grecia, ca în majoritatea democraţiilor de astăzi, avem două categorii de probleme, nu una. Cea din planul economico-financiar se referă, acut, la găsirea unor noi "motoare" ale creşterii economice, la rolul, limitele, modelele creditării în încercarea de "repornire" a motoarelor economice clasice, la modalităţile de "absorbţie" a uriaşelor datorii publice, acumulate în sistemul economico-financiar mondial de state. În plan politic, problema de fond este legată de capacitatea instituţiilor clasice ale democraţiilor, indiferent de nuanţele politice ale guvernărilor care se succed, de a formula, adopta şi susţine programe de guvernare capabile să acopere cerinţele şi nevoile cetăţenilor, mai larg, nevoile şi cerinţele de dezvoltare socială ale comunităţilor pe care se presupune că le reprezintă. Dincolo de interferenţele cunoscute şi de neocolit dintre economie şi politică, realitatea tristă este că decidenţii fiecărui domeniu încearcă să arunce efectele propriei incapacităţi în "curtea vecinului", neuitînd apoi să arate cu degetul acuzator, către acela! În Grecia, "poporul" nu a votat şi nici nu s-a răsculat împotriva "economiei", ci doar a cerut soluţii la problemele sale. "Politicienii de profesie" ai spaţiului elen nu au reuşit acest lucru, pînă acum. Rămîne de văzut dacă noii chemaţi, partide şi personaje, "amatorii", vor găsi soluţiile viabile.
Cît despre noi, cu gîndul la Grecia, e bine să ne uităm de aproape la ceea ce se întîmplă în ograda proprie, pentru că ne uităm la un viitor care s-ar putea să ne lovească mai tare decît pe greci şi mai curînd decît ne-am aştepta.
1. Fals
(mesaj trimis de Donny în data de 28.01.2015, 00:55)
Cand totul merge bine ne putem iluziona ca politicul dicteaza economiei. La rau insa ne dam seama cine e ...jupanul!
Iar noi, care venim din comunism, ar trebui sa stim mai bine decat multi acest lucru. Piata , economia , nu poate fi fentata decat pa terman scurt.
Doar ca himerele si UTOPIA lucreaza in continuare in capetele noastre.
1.1. definitia economiei ar trebui schimbata (răspuns la opinia nr. 1)
(mesaj trimis de penelope în data de 28.01.2015, 14:18)
asa cum apreciaza Baha úllah.
2. Felicitari
(mesaj trimis de Sveik în data de 28.01.2015, 11:40)
Unul dintre cele mai bune articole despre criza, UE, eurozone si Grecia pe care le-am citit vreodata. Profund si concis. Mesajul princiipal este ca "experimentul european" al austeritatii impus de Germania periferiei UE - acolo unde putea, caci fata de marile puteri (UK, Franta, Spania, Italia, etc.) nu are posibilitatea, desi a incercat-o - pune sub semnul intrebarii atat structura UE, cat si ideologia esentiala a intregii constructii: (1) filosofia si teoria economica a supply economy; (2)...
2.1. schimba democratia violenta structurala sau nu (răspuns la opinia nr. 2)
(mesaj trimis de salomeea în data de 28.01.2015, 14:33)
De democratie spirituala ducem lipsa.
Centrul va exploata periferia indiferent daca democratia functioneaza sau nu. Reprezentantii poporului prin democratia reprezentativa nu pot schimba ecuatia puterii fara a se schimba sistemul de credinte de valori care sta la baza unei civilizatii. Trebuie gasite solutii spirituale pt problemele economice asa cum prevede unul dintre principiile religiei bahaí.
A SPIRITUAL SOLUTION TO THE ECONOMIC PROBLEM
*Among the results of the...
2.2. securitate umana- valoare comuna (răspuns la opinia nr. 2.1)
(mesaj trimis de silvia în data de 28.01.2015, 14:35)
freedom ftom fear and freedom from want!
2.3. democratia spirituala (răspuns la opinia nr. 2.2)
(mesaj trimis de salomeea în data de 28.01.2015, 14:51)
The model for Spiritual Democracy contains the following three elements:
1.Balanced and equal partnership between men and women in all decision-making policies.
2.Seventh-generation decision-making to protect and honor the children of future generations.
3.Modeling a deep respect for the environment through actions that affirm the sacredness of all life.
The practicing principles of Spiritual Democracy are:
EQUALITY, ACCOUNTABILITY, RESPONSIBILITY, COMPASSION, FORGIVENESS,...
2.4. felicitari- asteptam un cal troian (răspuns la opinia nr. 2)
(mesaj trimis de penelope în data de 28.01.2015, 14:59)
Se vor sterge si datoriile Greciei...atata timp cat banii sunt fictivi si datoriile sunt fictive. Grecii sunt curajosi asemeni lui Ulise sau Odiseu.
În războiul troian, Odiseu are un rol important. Vestit pentru mintea sa isteață și pentru prudența și vorbele frumoase pe care știa să le rostească, el este trimis adeseori în solii sau i se dau diverse însărcinări. De pildă, este trimis la regele Lycomedes să-l aducă pe Ahile, îl însoțește pe Menelau atunci...
2.5. domesticirea fortelor superioare- controlul (răspuns la opinia nr. 2.4)
(mesaj trimis de penelope în data de 28.01.2015, 16:21)
la inceputul mileniului III, dupa odiseea descoperirii adancurilor oceanelor si a piscurilor celor mai semete ale Himalayei, dupa odiseea cuceririi Lunii, sa ne inspiram din Odiseea cea dintai, matca mitica a tuturor marilor calatorii, sorgintea initiatica a experientelor care depasesc limitele umanului, drama inaltatoare a omului atras fara incetare de duhul revoltei si de nevoia de a domestici forte care ii sunt superioare pentru a putea gasi drumul spre casa sperantelor, a iluziilor a...
3. Mai există un aspect legat de profit
(mesaj trimis de Cristi C în data de 28.01.2015, 15:52)
Trebuie realizat și spus că în cazul creșterii economice, nu toată lumea profită la fel. Sunt multe grafice care arată că majoritatea profită puțintel, dar mare parte a creșterii economice merge la top 10% și chiar doar la top 1%.
Știm cu toții că top 1% nu poate fi atins de măsuri de austeritate. Banii și activele lor sunt protejate fiscal. Deci, figurativ, avem un val mare al creșterii economice călărit cu o placă de surf de top 1%, în timp...
3.1. Iată la ce mă refeream (răspuns la opinia nr. 3)
(mesaj trimis de Cristi C în data de 28.01.2015, 15:56)
Warren Buffett says even though he and other top earners are paying higher taxes this year, he thinks he's still paying a lower rate than his secretary.
3.2. Stiglitz- un inceput de stergere a datoriilor (răspuns la opinia nr. 3.1)
(mesaj trimis de silvia în data de 28.01.2015, 16:39)
Profesorul de la Universitatea Columbia, alături de alţi 17 economişti proeminenţi, au redactat o scrisoare, care a apărut săptămâna trecută în Financial Times. Aceştia au precizat că întreaga Europa ar avea de câştigat, dacă Grecia ar primi şansa unui nou început, printr-o reducere a datoriei şi o viitoare condiţionare în privinţa reformelor.
3.3. Ar putea fi ceva (răspuns la opinia nr. 3.2)
(mesaj trimis de Cristi C în data de 28.01.2015, 21:09)
Interesantă observație. Propunerea conține:
- perioadă de grație la serviciul datoriei condiționată de creștere economică
- "oarecare" reducere a datoriei (de la ECB), de parcă ECB-ul a profitat de criză
- investiții în revigorarea exporturilor (aha, și cu sancțiunile anti-rusești ce facem - exporturile Greciei sunt mai aproape de Rusia decât de Alaska)
Din păcate este pur teoretic planul și are multe bariere politice. Iar dacă încerci...
4. fără titlu
(mesaj trimis de Mafalda în data de 03.02.2015, 18:33)
Intreaba Codita: ....Întrebarea cheie: cine stabileşte dacă poporul are sau nu dreptate, în alegerile sale?
Raspuns simplu: Democratia