![Cristian Pîrvulescu Cristian Pîrvulescu](/_img/autori/cristian_pirvulescu.gif)
Un fapt divers între altele: un jurnalist a detectat sâmbătă, 10 noiembrie, într-o cameră oarecare a unui hotel din Piteşti o cameră video de supraveghere ascunsă. În momentul descoperirii, camera nu era conectată, dar putea fi oricând pusă în funcţiune. Să mai constatăm, o dată în plus, că libertatea noastră se află sub permanentă supraveghere e un truism. Şi totuşi, cine hotărăşte şi până unde merge supravegherea? Mai avem libertate sau aceasta e doar un drept iluzoriu de care ar fi bine să nu ne mai aducem aminte?
De fiecare dată când accesăm internetul, Big Brother e cu noi; de fiecare dată când mergem pe şosea, acelaşi Big Brother ne însoţeşte, şi astfel din cameră în cameră de luat vederi, din înregistrare în înregistrare, viaţa noastră devine un lucru asupra căruia alţii hotărăsc. Iată, acum, şi când mergem într-o banală cameră de hotel, Big Brother ne protejează. Şi nu doar Statul, ci şi particularii, mai ales particularii, au devenit agenţii supravegherii absolute. Nu de mult unii vedeau în Microsoft un emul al lui Big Brother care voia să-şi supravegheze toţi utilizatorii programului său OS Windows.
Fratele cel mare, iubitor şi discret cum îl ştim, ne apără: chiar de noi înşine. Ascunşi în spatele monitoarelor, "cei drepţi" ne privesc şi ne controlează spre binele nostru. Şi dacă mai sunt unii, relicve ale trecutului care mai cred că această obsesie de a controla total e prin natura ei periculoasă, comunităţile în schimb, după ce au fost "bine" speriate de spectrul terorismului globalizat şi afectate direct de criminalitatea internă, nu au putut reacţiona şi au acceptat. În aceste condiţii 11 septembrie 2001 nu a fost decât pretextul care să justifice trecerea la "marea supraveghere". În acest sens, intuiţia lui Orwell a fost greşită. În celebrul său roman, 1984, Orwell îl vedea pe Big Brother doar ca şef charismatic al Partidului din Oceania, doar ca lider totalitar. Dar Big Brother nu e doar un produs al totalitarismului; el şi emulii săi s-au adaptat perfect democraţiilor occidentale. E ceea ce, într-una din ultimele sale contribuţii filosofice, Gilles Deleuze considera a fi de la societatea disciplinară la societatea de control. Fără să băgăm de seamă, societatea disciplinară, în care detenţia (închisoarea, ospiciul etc.) devenise o armă împotriva celor prea liberi, a devenit ea însăşi o închisoare.
Nu de mult, în Franţa - ţara libertăţii şi a revoluţiei - Big Brother s-a manifestat şi altfel: introducând testele ADN în noua lege privind imigraţia. Puţin a contat că recursul la genetică e la limita constituţionalităţii şi inacceptabil din punct de vedere moral. Şi nu a fost un fapt izolat. Deja legea Sarkozy privind securitatea internă din 2003 conţinea cel puţin o sută de delicte pentru care obligau la prevalarea probelor genetice. Şi dacă iniţial exista o limitare, prevalarea fiind obligatorie doar în cazul infracţiunilor sexuale, după 2003 legislaţia presupune textul genetic în cazul suspiciunilor de crimă, a atacurilor armate, dar chiar şi al simplelor furturi, ba chiar şi în cazul degradării unor bunuri. Iar acum, în 2007, nu doar infractorii prezumaţi, ci şi imigranţii care vor să îşi întregească familia sunt în aceeaşi situaţie. În fond, pentru adepţii determinismului, imigranţii sunt un fel de infractori. Căci Sarkozy, cel care în 2002-2003 îşi începea cariera de prezidenţiabil expulzând rromii cu cetăţenie română din Franţa, e un determinist incurabil. El crede că nu suntem buni sau răi din naştere şi că totul e reglat de la natură. Într-un interviu dat pentru Philosophie Magazine în martie 2007 dar publicat puţin în mai, Sarkozy spunea, nici mai mult, nici mai puţin decât că "sunt înclinat, în ceea ce mă priveşte, să gândesc că ne naştem pedofili şi că problema e că noi nu ştim să tratăm această patologie". Nu întâmplător Nicolas Sarkozy primea în 2006 premiul Orwell pentru atitudinea sa curioasă faţă de vechea tradiţie a drepturilor şi libertăţilor cetăţeneşti. Să ne mai mirăm că unii vor sistemul francez, atât cel electoral, cât şi cel politic, reproduse ad litteram şi în România?
1. Lasa aburelile
(mesaj trimis de Lucid în data de 12.11.2007, 11:53)
Parvulescule, lasa aburelile, ca daca nici Franta nu e buna, atunci ce tara e buna dupa nasul tau? Sri Lanka? Belarus? O tot dai invartita sa priceapa magarul, ca cine nu e cu votul ala al tau, pe care nu l-a incercat nimeni, e un suporter al totalitarismului. Ti-ai cam epuizat imaginatia, hombre! Sau asa ti-a zis Hrebenciuc cand negociai cu el? Ori nevasta, care lucreaza la Guvern?
2. un articol al unui om interesat
(mesaj trimis de Dan M. în data de 12.11.2007, 13:07)
Dl. Parvulescu, din pacate, devine pe zi ce trece tot mai ridicol. Votul uninominal in doua tururi a functionat in Franta. Nu stiu de ce trebuie sa trecem la un sistem de vot ca al d-lui Parvulescu, de vreme ce nu ne ofera decat rezultate identice cu votul pe lista de acum. Ma tem ca dl. Parvulescu a batut palma cu cei de la PNL pentru a sabota reforma electorala. Pacat.
3. fără titlu
(mesaj trimis de Ion,tzaranu' în data de 12.11.2007, 14:27)
Intrati intr-o conjunctura periculoasa.
Nu ca n-ar fi adevarat ce srieti,dar dvs. v-ati angajat politic sustinind un anumit proiect in lupta dintre uninominale.Aveti voie?Mai sunteti detasat politic?
In al doilea rind, atunci cind e vorba de BOR,nu confundati persoana ierarhului in culpa si institutia in sine.Acum,confundati a nu stiu cita republica franceza (a V-a?) cu Sarkozy.
Eu va intreb: pentru cine scrieti chestiile astea?Cei care nu se pricep nu citesc ziarul asta si in nici un caz articolul dvs.Cei care se pricep, va amendeaza.Atunci?
Astfel de atitudini nu fac decit sa va provoace neajunsuri gratuit.Mai meditati.Oricum, rolul mass-mdiei este supraevaluat in Romania contemporana.Indivizii au o serie de experiente personale si colective privind comportamentul politicienilor si al partidelo si voteaza in functie de aceste experiente.Este prea putin important ce sustine unul sau altul in campanie.Dar, mai vor si redactiile sa scoata ceva bani in campaniile electorale.
Mai vorbim dupa alegeri.
4. vezi gramatica
(mesaj trimis de Grama în data de 12.11.2007, 22:57)
Domnu' Parvulescu, la ora de latina n-ati prea fostara... nu e "ad litteram", ci "ad literam". La aia de logica nici atat, ca altfel n-ati mai fi scris articolul asta. Noapte buna, pasarele!