![Cătălin Avramescu Cătălin Avramescu](/_img/autori/catalin_avramescu.gif)
O precizare, mai întâi: nu propun un sistem totalitar. Fie şi pentru un motiv simplu - totalitarismul nu este un sis-tem fără partide. El are un partid, unic (tehnic vorbind, nici măcar aceasta nu e o condiţie absolută, dovadă că Bulgaria, Polonia şi Coreea de Nord au avut câteva partide foarte mici, sateliţi ai partidului comunist). Nici nu propun desfiinţarea partidelor politice, actuale sau viitoare. Într-o ţară liberă, e dreptul oamenilor să se uneas-că în asociaţii. Ale filateliştilor, ale cultivatorilor de ţelină sau ale amatorilor de muzică de Bach. Sau ale simpatizanţilor unor ideologii sau personaje politice. Aşa fiind, partidele au un rol important în ordinea democraţiei înţeleasă ca sistem social.
Eu mă refer însă la "democraţie" în sensul strict, ca formă de regim. Altfel spus, ca principiu de organizare a autorităţii publice. Iar din acest punct de vedere, o spun explicit, partidele ar trebui eliminate complet ca instituţii ale puterii.
Nu, nu e o idee excentrică. Aţi recunoscut, poate, un concept respectabil al ştiinţelor politice numit "democraţia non-partinică". Ea poate fi găsită nu doar în câteva cantoane elveţiene. Într-o doză redusă, noi o avem deja. Preşedintele nu poate fi membru al vreunui partid politic. Militarii sau judecătorii, la fel. Unii ar obiecta că o asemenea interdicţie nu e eficientă, dovadă că Preşedintele (fost sau actual) face propagandă pentru un partid. Da, însă aici este vina Curţii Constituţionale, mai în-clinată să îşi servească stăpâ-nii politici decât litera legii. În rest, e remarcabil pentru un popor atât de nedisciplinat cum suntem cât de bine a func-ţionat interdicţia aceasta între militari. Chiar şi între preoţi, care nu aveau o obligaţie legală să se ţină departe de partide. Faptul că aceste categorii au respectat-o ne-a scutit de multe probleme, ca ţară, în ultimii 15 ani.
Cum funcţionează o democraţie non-partinică? Iată cazul statului Nebraska, un loc unde Legislativul este, oficial, "non-partinic". Aici găsim, de altfel, singurul Legislativ unicameral dintre statele Uniunii. Membrii săi se numesc "senatori", cu toate că nu mai există o Cameră superioară (cea inferioară a fost abolită prin referendum, în 1934, pentru a face economie din fondurile publice). Sunt aleşi prin vot uninominal şi nu pot avea mai mult de două mandate. Candidaţii sunt pre-selectaţi într-o alegere primară la care participă, laolaltă, membrii tuturor partidelor, fără deosebire. Odată aleşi în Legislativ, ei nu se des-part în grupuri de partid, nu se ţine nicio evidenţă a afilierii lor politice şi nu au niciun privilegiu ca membri ai unui grup partinic. Măsurile cu adevărat importante sunt decise prin referendum, direct de popor. Şi nu numai acelea. Locuitorii din Nebraska au votat, recent, cum să distribuie profitul loteriei publice sau dacă să autorizeze unele maşini de jocuri video.
La originile sale, democraţia reprezentativă modernă era non-partinică. Ea a păstrat unele caracteristici non-partinice până în zilele noastre. În Anglia, numele partidului a apărut pe buletinele de vot alături de acela al candidatului abia la sfârşitul anilor 1960. Nici acum în multe democraţii partidele politice nu beneficiază de fonduri publice.
Dar de ce ne-ar trebui mai degrabă o democraţie non-partinică în România? Una în care votul să fie dat oamenilor, nu roboţilor de partid şi de stat? Una în care funcţiile publice nu sunt date în funcţie de interesele partidului aflat la guvernare?
Motivul e clar: pentru că în această ţară, partidele, practic fără excepţie, au devenit mai degrabă o piedică în calea democraţiei. Pentru că sistemul nostru actual e gândit pentru a da puteri oligarhiei de partid, nu cetăţenilor. România a ajuns să fie condusă de un grup de şefi de partid care fac guverne pe la restaurant.
Partidele nu sunt neapărat un lucru bun pentru democraţie. Ele pot avea un rol benefic, dar adesea pot avea unul nefast. În perioada interbelică au fost partide acelea care au jucat în picioare bruma de democraţie din România. În perioada comunistă a fost un partid acela care era "forţa politică conducătoare". Iar în loc să tragă o concluzie sceptică cu privire la locul partidelor într-o societate liberă, politicienii ce au făcut? Au scris o Constituţie care nu dă nicio atenţie opţiunii populare, dar care ne vorbeşte des-pre "compoziţia politică a Guvernului". Au adoptat legi care au permis partidelor să cumpere vile de protocol.
Realitatea e că partidele actuale au devenit doar cluburi de rentieri. Iar votul mixt propus de actualul Prim-Ministru e calculat să respecte doar interesele partidelor. Nu ale alegătorilor, care se vor trezi că au trimis în Parlament oameni care au primit doar 10 sau 15% din voturile dintr-un colegiu. Votul uninominal în două tururi propus de actualul Preşedinte ne asigură că membrii Legislativului au primit, fiecare în parte, 50% plus 1 din voturi. E drept că partidele, săracele, vor suferi. Aş minţi dacă aş spune că le plâng de milă.
1. tot felul de partide
(mesaj trimis de Omul cu mapa în data de 06.11.2007, 05:52)
Era clar de la inceput, din 1990, ca vom avea probleme cu "partidele" acestea. S-a dat atunci legea care permitea sa iti faci partid cu 251 de semnaturi. Iliescu avea de profitat, pentru ca au aparut clone ale partidelor istorice. Totul a devenit o bataie de joc, pe principiul "na, ati vrut democratie, luati partide cat incape!"
2. fără titlu
(mesaj trimis de anonim în data de 04.12.2009, 17:59)
PARTIDELE POLITICE DIN ROMANIA = GASTI ORGANIZATE DUPA PRINCIPII MAFIOTE CARE JEFUIESC TARA SI POPORUL
PENTRU A SCAPA DE PARAZITII CARE LE COMPUN, SINGURUL MOD ESTE SCOATEREA PARTIDELOR POLITICE IN AFARA LEGII, la fel cum s-a procedat cu PCR in 1921. Motivul este acela ca PARTIDELE POLITICE atenteaza la SIGURANTA NATIONALA, prin furtul organizat pe care il practica din 1990 si pina acum.
In partide intra in general numai indivizi al caror scop este de a obtine o functie in cadrul administratiei locale sau centrale, regii de stat, institutii controlate de stat. Daca nu ar fi membri de partid nu ar avea nici o sansa sa ocupe acele functii.
Dupa cistigarea alagerilor PARTIDUL isi pune oamenii in functiile cheie, le da salarii mari, incep sa-si favorizeze propriile afaceri si ale camarilei lor. Timp de patru ani string bani - furind de la stat sub orice forma( licitatii de fatada cu dedicatie, salariati proprii incadrati cu doua ore care muncesc si sunt platiti pentru zece ore- nu stiu de unde le dau acesti bani din moment ce majoritatea comenzilor le au de la stat, oameni aflati in somaj pe care-i platesc la negru). cind vin urmatoarele alegeri cheltuiesc banii furati in sparanta ca mai prind inca patru ani de jaf la drumul mare.
intre timp tara se imprumuta si intra in datorii de te intrebi cine o sa le plateasca.
TOTUL VADESTE O HOTIE PE FATA FARA CEA MAI MICA URMA DE RESPONSABILITATE PENTRU TARA SI LOCUITORII EI.
TARA NU ARE NEVOIE DE PARTIDE . TARA TREBUIE SA FIE CONDUSA DE ADMINISTRATIA DE STAT. NU AVEM NEVOIE DE MAFIOTI POLITICI.
ADMINISTRATIA SA FIE ALEASA DE UN PROGRAM CARE SA SELECTEZE DIN BAZA DE DATE DE LA EVIDENTA PERSOANEI, PERSOANELE CORESPUNZATOARE PE BAZA CRITERIILOR DE COMPETENTA.
ACESTIA VOR AVEA UN MANDAT LIMITAT IN TIMP IAR CORUPTIA VA FI TINUTA IN FRIU SUB SANCTIUNEA UNOR PEDEPSE DUBLE FATA DE OAMENII DE RIND.
Daca lucrurile raman la fel tara va aluneca iarasi spre saracie lucie si de aici revolta sociala.
3. Ipocrizie si prostie
(mesaj trimis de Agamitescu în data de 15.07.2010, 07:58)
Ele, ipocrizia si prostia fac casa buna; desi, ipocrit poate fi si un individ inteligent...Nu e cazul domnului Avramescu si nici al stapanului sau...
Basescu este plin de el; este mandru pentru ca a ajuns foarte sus...Doar ca a uitat cine l-a ales si pentru ce...
Sau, poate ca nu a uitat...De-aia l-au ales!