![CORNEL CODIŢĂ CORNEL CODIŢĂ](/_img/autori/cornel_codita.gif)
Dacă te iei după malaxoarele de ştiri internaţionale, care au nevoie la fiecare jumătate de oră de un eveniment care zguduie lumea, ca să le meargă afacerea, Marea Britanie ar fi trebuit să se scufunde ca o "Nouă Atlantidă" sub valurile uriaşe ale potopului. Cel iscat de neanticipatul vot majoritar al populaţiei în favoarea ieşiri din sistemul Uniunii Europene. Ei, bine, nu s-a scufundat! Lira s-a depreciat, în cîteva ore, cu 10%, dar după aceea a revenit pe un palier care nici nu anunţă, nici nu declanşează catastrofa financiară. Toţi indicii bursieri, din Europa, America şi Asia au căzut între 3 şi 6 la sută, dar tranzacţiile ulterioare au corectat parte din depresiune. Multă lume, în fapt, întreaga societate britanică, va fi marcată de consecinţele votului, dar nimeni nu şi-a făcut bocceluţa să emigreze, de luni, în America, în Australia, Canada sau Noua Zeelandă. Asta nu înseamnă că nota de plată a "măreţului exerciţiu domocratic", cum a numit David Cameron farsa pe care şi-a jucat-o singur, nu este deja pe masă. Şi, cineva trebuie să o achite! De obicei, la socoteală apar diferenţe, neînţelegeri şi contraziceri şi nu întotdeauna plăteşte fiecare pentru ceea ce a consumat! Unii mai mult, alţii mai puţin, alţii deloc!
Nota de plată pentru politica britanică, instituţii, partide şi oameni, este prima la scadenţă. Demisia "cu coeficient de întîrziere", adică nu de a doua zi, ci de la toamnă, este prima dintr-un lung şir de costuri politice care se vor materializa, unele în perioada imediată, altele în orizontul de timp al deceniilor următoare.
Mult mai mult decît soarta unuia sau a altuia dintre oamenii politici ai momentului contează, însă, ceea ce se va întîmpla cu instituţiile politice, începînd cu partidele şi terminînd cu Statul. Este posibil ca succesiunea forţată a lui Cameron să salveze Partidul Conservator de la o ruptură care echivalează cu disoluţia. Rănile bătăliei fratricide, date în interiorul partidului, pentru a-l disloca pe actualul prim-ministru şi a face loc unei alte "echipe" la masa posturilor şi a gloriei guvernamentale, nu se vor vindeca, însă, atît de uşor, după cum arată chiar perpetuarea taberelor pro şi anti thatcheriste în sînul conservatorilor, decenii după ieşirea din scenă a Doamnei de Fier. Cealaltă întrebare cheie este dacă şi cît va capitaliza electoral UKIP în marginea victoriei votului anti-european. Pînă la viitoarele alegeri consecinţele ieşirii încă nu se vor materializa în plan economic şi social. De aceea, nu este deloc exclus ca bipolarismul tradiţional al scenei politice britanice să cedeze locul unui triunghi sau chiar mai rău, să vedem UKIP în binomul dominant. Mai dramatic decît ceea ce se va întîmpla cu liderii politici şi cu partidele politice din Marea Britanie este ceea ce se va întîmpla cu structurile statale. Încă din zorii zilei în care anunţul victoriei brexit a fost făcut, reacţiile din zona Scoţia şi Irlanda de Nord au venit, nu doar prompt ci şi foarte apăsat. Irlanda de Nord ar fi mai dispusă să devină parte a Republicii Irlanda şi să rămînă astfel în UE, decît să rămînă parte a unei Marii Britanii izolată de Europa! Asta da, lovitură! Acelaşi mesaj, uşor de anticipat, a venit şi din Scoţia! Nici măcar o unitate teritorială din "ţinutul muntenilor" nu a dat cîştig de cauză votului de ieşire din UE!!! Nici măcar una!!! Este clar că repetarea referendumului de acum doi ani ar da cu siguranţă alte rezultate, acreditînd Scoţia ca stat independent, membru al Uniunii Europene. Toate acestea, la un loc, ar însemna dispariţia de facto şi de drept a entităţii numită Regatul Unit al Marii Britanii şi Irlandei de Nord! Nici măcar actuala Casă Domnitoare de Windsor nu mai poate fi sigură de supravieţuirea ei instituţională!!! Ceea ce nu a reuşit Oliver Cromwell, prin decapitarea lui Charles I-ul, ar putea să reuşească Brexit-ul, pe cale paşnică: înlocuirea unui sistem monarhic de guvernare, altoit pe o democraţie bine echilibrată, cu o formă ad-hoc, republicană, numită atunci "The Commonwealth of England" (1649-1653) !!! Toată această istorie ar putea să dea buzna peste Marea Britanie în următorii cîţiva ani, după cum s-ar prea putea ca forţele inerţiale puse la lucru de establismentul politic şi de Coroană să reuşească strunirea tendinţelor separatist-disolutive. Marea Britanie a intrat în teritoriu necunoscut! Complet necunoscut, în care "lebedele negre" pîndesc la tot pasul!!!
În sfîrşit, politica din Marea Britanie va trebui să hotărască asupra calendarului măsurilor care vor declanşa, de jure, procedurile de ieşire din UE. David Cameron a făcut deja prima mişcare menită să întîrzie precipitarea dureroaselor proceduri şi consecinţe. A lăsat sarcina anunţului oficial la Bruxelles pe seama viitorului Prim Ministru conservator, cel mai probabil Boris Johnson. Cît de mult ar putea fi amînat acest anunţ? Teoretic nu există nici un interval de timp pre-stabilit între ţinerea referendumului care a dat votul de ieşire şi demersurile oficiale, la Bruxelles, ale Guvernului de la Londra. Un guvern lovit de ceva mai multă înţelepciune, decît cel al lui Cameron, ar putea spune, credibil, propriului electorat şi restului Europei: Marea Britanie are nevoie de o pregătire pentru ieşire, mai ales la nivelul afacerilor şi al economiei. Abia după aceea vom demara procedurile oficiale de ieşire din UE! Este posibil, chiar dacă nu este şi foarte probabil, ca ieşirea să fie amînată în acest fel, nu doi, ci patru, cinci sau chiar, de ce nu?, zece ani!!! După anunţul oficial de la Bruxelles privind decizia de a părăsi Uniunea Europeană urmează doi ani de negocieri necesari întocmirii, semnării şi ratificării acordului de "divorţ". Dacă nu se ajunge la un acord părţile pot, de comun acord, să prelungească durata negocierilor! Cît? Cît doresc!!! Cu alte cuvinte, chiar şi după deschiderea negocierilor de ieşire din UE, ruptura nu devine efectivă automat, nici după doi ani, nici măcar la sfîrşitul negocierii. Acordul are nevoie de votul majorităţii calificate din Consiliul European şi nu este deloc sigur că el va fi obţinut oricum. Altfel spus, anumite ţări membre ar putea să aibă obiecţii punctuale cu privire la anumite prevederi şi să ceară revizuirea lor prin alte negocieri. Definitivarea şi aprobarea acordului de ieşire devine astfel o procedură fără timp limitat de finalizare, în ciuda celor doi ani menţionaţi de art. 50 al Tratatului de la Lisabona. Iar pînă cînd aceste proceduri nu sunt parcurse de la A la Z, Marea Brianie rămîne de drept membru al UE şi parte a mecanismelor sale economice, instituţionale, juridice, decizionale!!! Desigur, ruptura poate interveni şi prin voinţa unilaterală a statului care cere să părăsească UE, dar în această variantă, condiţiile rupturii sunt dictate, pur şi simplu, de UE!!! Cine şi-ar putea asuma politic, o asemenea variantă în condiţiile în care votul pentru ieşire abia trece cu 2% peste jumătate din votanţi.
O altă întrebare cheie este: ce abordare va adopta UE în negocierile de ieşire cu Marea Britanie? Va fi preferată o variantă (strict) punitivă, sau una care să lase loc aranjamentelor de revenire. Pentru a doua variantă, precedent este cazul Danemarcei care, în 1992, a respins prin referendum adoptarea Tratatului de la Maastricht, pentru ca ulterior, obţinînd diferite derogări şi libertăţi faţă de prevederile sale, să organizeze un nou referendum doar un an mai tîrziu, care a pecetluit adoptarea tratatului şi continuarea apartenenţei la UE!!!! După cum se poate observa, nota de plată a politicii britanice este cît se poate de încărcată! Soluţiile alcătuiesc un complicat labirint, în care timpul se poate dilata necontrolat şi din care nu este sigur dacă entitatea statală numită Marea Britanie va mai ieşi vreodată la lumină, întreagă!
1. Pardon, revenirea burselor, mai va!
(mesaj trimis de anonim în data de 27.06.2016, 00:40)
Pe burse, daca dupa o cadere brutala a cotatiilor (pe fondul panicii) urmeaza imediat o revenire (asa cum ne linisteste autorul articolului) asta nu inseamna ca piata a iesit din buda. De foarte multe ori, urmeaza o perioada mai indelungata de scaderi, dar nu pe fond de panica, ci gospodareste-temeinic, reusind sa scada in maniera "civilizata" pana sub nivelul la care se scazuse initial, pe fondul panicii. In cazul de fata, sunt toate sansele ca asa sa se intample de aici incolo. Belelele...
2. Dle Codita nu vrei sa-ti arat o "perspectiva" noua
(mesaj trimis de Entertainera la sala de protocol a BIS în data de 27.06.2016, 03:11)
Unghiul de prezentare a situatiei engleze este imbuibat de idei estice. Citind ziare straine si amalgamind cuvinte nu poate reda realitatea din teren. Recomand dlui Codita o excursie in partea de "pheasants" englezi si apoi poate ne scrie ceva mai real. Pina atunci sa inghitim scaderile lirei si ale burselor ce vor continua pina la un anumit punct desigur cind iluminatti vor spune stop din toti plaminii.
2.1. multumiri pentru raspunsul elaborat (răspuns la opinia nr. 2)
(mesaj trimis de Salomeea în data de 27.06.2016, 15:10)
Este real ce ne scrie domnul profesor Codita. Analiza pertinenta pentru care ii multumesc.
"The Commonwealth of England" (1649-1653) este un scenariu rational.
Nici optiunea unui nou referendum dupa modelul danemarcei nu este exclus. Mi-ar placea sa se inatample.
Ar mai fi o alta solutie de umanizare a structurilor europene si transformare a Europei intr-o veritabila forta a binelui in lume.
3. Brexit = Birocratia UE
(mesaj trimis de anonim în data de 27.06.2016, 05:06)
80 000 de pagini au de negociat.
Coeficientul de intarziere a fost inventat de birocrati UE.
Propun ca si cand votam de acum in colo pentru parlamentare, primari, presedinte sa fie cu coeficient de intarziere doi ani pana se acomodeaza.
Jenanti politicieni atat la Londra cu ddmisie in octombrie cat si a UE ca a gandit doi ani intarzierea vointei poporului.
Brexit sau cum papusari conduc indiferent de vot.
4. fără titlu
(mesaj trimis de savin în data de 27.06.2016, 07:44)
Din toate presupunerile autorului articolului una nu cred ca se va intampla:abandonarea monarhiei.Abia atunci cred ca va fi haos mare in Anglia.
5. fără titlu
(mesaj trimis de mariuss în data de 27.06.2016, 08:47)
cristoiu zice ca liderii europeni sint niste imbecili cerind activarea cit mai urgenta a articolului 50 dar eu cred ca mai este un alt motiv extrem de pertinent, pedepsirea cit mai rapida a englezilor si darea ca exemplu pentru ce se va intimpla si in cazul altor tari care vor dori sa iasa , vor sa-i ruineze pur si simplu exact precum stapinii de sclavii ii pedepseau pe cei care vroiau sa fuga de pe plantatie
5.1. fără titlu (răspuns la opinia nr. 5)
(mesaj trimis de anonim în data de 27.06.2016, 09:23)
Da, ii pedepsesc, ii dau afara, ca vor afara.
Mai sunt si fuduli, "Noi v-am dat afara, ca de fapt voi nu vroiati afara!"
Sigur ca sunt imbecili, ca oricare mahalagii care mai vor sa se si razbune dupa divort.
5.2. fără titlu (răspuns la opinia nr. 5.1)
(mesaj trimis de mariuss în data de 27.06.2016, 09:59)
aceasta graba este un act de disperare pentru a preveni destramarea uniunii prin a arata la ce nivel de trai se poate ajunge , timpul se scurge in defavoarea mentinerii unitatii ue
6. confruntarea reala
(mesaj trimis de Svejk în data de 27.06.2016, 10:14)
Confruntarea reala este intre Anglia si Germania. UK in ansamblu sau nu doreste sa piarda al doilea razboi mondial la 70 de ani după caștigarea lui categorica. Ramanerea in UE sub dominatia cuplului imperial Germania-Rusia o anuleaza ca mare putere, asa cum a anulat Franta. Proiectul UK de a se reintoarce la fostul sau imperiu, ignorand continentul, chiar daca pentru asta politicienii britanici trebuie sa se ciocneasca cu propriul City londonez, asa cum pe vremuri s-a confruntat cu...
6.1. aveti dreptate (răspuns la opinia nr. 6)
(mesaj trimis de Penelope în data de 27.06.2016, 16:26)
Revenirea la imperiile coloniale nu e o gluma!
7. fără titlu
(mesaj trimis de anonim în data de 27.06.2016, 11:35)
Felicitări pentru ilustrația articolului!
7.1. multumiri (răspuns la opinia nr. 7)
(mesaj trimis de Silvia în data de 27.06.2016, 16:27)
Eu ii multumesc pentru ilustratia articolului si mai ales esenta lui.
7.2. fără titlu (răspuns la opinia nr. 7)
(mesaj trimis de Autorul în data de 27.06.2016, 20:25)
Meritul ilustratiei apartine intreg redactiei ziarului si ma alatur dumneavoastra pentru felicitarile care li se cuvin colegilor de la Bursa.
7.3. Si pentru 7.1 (răspuns la opinia nr. 7.2)
(mesaj trimis de anonim în data de 27.06.2016, 21:46)
Ei si-o zic, ei si-o canta, ei si-o lauda.....
8. fără titlu
(mesaj trimis de anonim în data de 27.06.2016, 13:29)
Cristi C. E la Mare? Nici un articol comentat!
9. Babuta cea harnica
(mesaj trimis de Pribeagul în data de 27.06.2016, 18:36)
a luat un buchet de floricele si a plecat sa discute si sa-i imbuneze pe scotieni. Nu-i timp de pierdut! Pe urma va discuta cu Nigel Farage. Sunt convins ca va fi o discutie f interesanta. :))